Уенояма кун…
Да.
Ще ме научиш… да свиря на китара?
Не че изгарям от желание…
Но няма да ме оставиш на мира, така че…
Уенояма.
Разчитам на теб.
Ти изостави всичко, което засягаше единствено мен.
The Eastern Spirit Subbing Squad представя:
ДАРБА Епизод 2: "Като влюбен"
Само белези останаха в сърцето ми.
Но животът продължава и върви по своя път.
Принудата не е направила никого щастлив.
Всичко си е добре и така.
Дъжд, слънце, облаци.
През всички сезони, през цялата година,
не виждам желание за живот.
Ще ровя дълбоко и ще се избавя от всички свои спомени.
А гласът, който не достига до мен, опитвам се да привлека към себе си.
Толкова дълбоко ровя в себе си. Знаеш ли каква болка търпя?
Ти изостави всичко, което засягаше единствено мен.
Какво има сега?
Тя е различна. - Какво?
Какво по-точно?
Моята се отличава от твоята.
Какво… Цветът ли? Моделът?
Моделът.
Моята е Фендер Телекастер.
Ти имаш Гибсън с кухо тяло, нали?
Гибсън? Кухо тяло?
Ама ти… вярно нямаш понятие каква китара имаш?
Как ме вбесява този!
Забрави. Моделът не е важен, ако не можеш да свириш.
Значи… сега вече знаеш как да я настройваш?
Аха.
Изобщо не е настроена. - Какво?
Звукът не е този.
Защо така? - "Защо"?!
Ти настрои ли я?
Да, вчера.
Вчера?!
Настройката може да замине дори заради дреболии.
Дори при прибиране, пак движиш ключовете.
Китарата се настройва постоянно. - Така ли…
Какво е "ключове"?
Тези, които могат и тези, които не могат да свирят на китара. Тези, които могат да учат и тези, които не могат…
И затова…
Явно е прекалено рано да се учи на акорди…
Телекастер Бридж Адаптер Накладка Гриф Глава Ключове Гибсън - как се свири…
Може да започне с тези схеми?
Не.
Какво правех тогава в началото?
Как е?!
Аа, частта, която ти малко промени?
Мисля, че не е зле. - Ура!
Какво мислиш, Акихико? - Допада ми.
Никой няма да ти повярва!
Какво?
На мен ми харесва. - Ей така се говори!
Да излезем на цигара. - Разбира се.
А, Каджи. Харуки.
Ами… Мога ли следващия път да взема Сато със себе си?
Сато? - А, малкият Мафую?
Май ще е добре да мисли по-малко и да свири колкото може.
Още си мисля, че в студиото ще му е по-добре…
Все пак реши да го наглеждаш, а?
Защо не?
Благодаря! - Но е необичайно,
че те интересува нашето мнение. - Вярно си е.
Хрумна ми, че можеше да не попиташ…
Какво добро момче! - Така си е.
Наистина добър. - Съгласен!
Стига почивки, я да репетираме!
Чакай. Само една цигарка.
Ще се върнем след секунда.
Добро утро.
Днес свободен ли си?
Какво?
Ако искаш, ела и виж репетицията на групата ни.
Наистина? - Да. Само не се пречкай.
Уенояма!
Чакай, пак ли пропускаш баскетбола?
Да, съжалявам. - Уенояма кун!
Уенояма кун…
Казаха, че по време на почивките ти също може да свириш.
Наистина? - Да. И не забравяй да им благодариш.
Добре. Благодаря.
Не на мен.
Момъкът с дългата коса…
Харуки?
Той е студент, нали? - Да.
Почакай. Май е последен курс…
Мисля, че учи нещо свързано с видео.
А човекът с пиърсингите?
Това е Каджи.
Каджи е втори курс в университета, в който учи и Харуки.
И задължително запомни лицата и имената им, докато стигнем там.
Добре.
Ти си супер як, Уенояма.
Кой? Аз?
В една група си със студент и випускник от университета.
Не виждам нищо яко в това…
Моля, сложете карта.
Секундичка.
Сато, насам сме.
Ти вече беше там.
Да.
Ами, ти с китарата…
Много ли си се упражнявал?
Да. Без постоянно свирене, няма как да станеш добър.
О…
Само не ми казвай, че си размислил.
Не!
Добре, тогава.
Благодаря за труда.
Добре дошли, чаках ви.
Извинете за безпокойството!
Седни някъде там.
Добре.
Мафую, искаш ли да свириш, докато започнем?
Уверен ли си, Харуки?
Абсолютно. И без това Акихико закъснява.
Нали искаш да свириш?
Да!
Свърши ли с настройката?
Да. - Тогава включвай.
Да включа? - Дай насам.
Увери се, че винаги е включена.
Какво е това?
Кабелът. Той включва китарата в усилвателя.
Усилвател?
Ето. Прави звука силен.
Първо се убеди, че захранването е изключено и звукът е на нула.
После включваш към усилвателя.
И включваш захранването.
Ясно? - Да.
Това е просто за разбиране.
Задължително включвай в този ред. - Добре.
Какво става, ако се наруши реда?
Опитай. - Чакай, чакай, чакай!
Ще схване само ако сгафи той.
Да, но имай милост към ушите ни!
Направих го.
Увеличи звука и свири. - Добре.
Адски силно е, ако рязко увеличаваш.
Добре.
Ето това е.
Знам, че казах да свириш, но ти не знаеш акордите…
Тази гама… - Искам онова, което свири тогава!
А, това.
Тук.
Втората. После тази и тази…
Не, момент. Използвай средния и безименния пръст.
Ама стига вече!
Ей. - Да, схванахме! Щастлив си!
Що за… - Престани вече!
Първо тук. - Добре.
Обикновено звукът идва от тук, от адаптера.
В началото просто запомни няколко акорда.
Трябва да схванеш какъв звук имат те.
Добре.
Уечи…
Той ми се струва от тези "аз, аз, аз".
А? - Говоря за Уенояма.
А-а-а. - Мисля, че му се получава
да се грижи за другите.
Аха.
А? И ти ли така мислиш?
Той още от началото си е такъв. - Наистина?
А аз мислех, че е доста горделив.
Да, но… не прави това сам,
и въпреки възрастта, винаги се вслушва в обкръжаващите звуци.
А изглежда дързък, защото е в период на полово съзряване.
Дълбоко в душата си, той е честно и добро момче.
Оу. Ти си бил много проницателен относно околните…
С плашещо лице. - Това какво общо има?!
Ами как да го кажа…
Какво? - Забрави. Да се връщаме.
Не знам дали само е грижа за другите хора,
или е силно желание да ги защитава.
Може още да означава и…
Можеш да избереш коя да е песен, но трябва да я назубриш.
Започни с интродукцията, самото начало на песента.
Правиш го и минаваш към куплета.
Куплетът… - Добре.
Повтаряш "добре" и "да",
ама слушаш ли изобщо?! - Да.
Не знам изобщо успявам ли да достигна до него!?
Бръм, бръм, бръм…
Яху!
О! Раздавате се, а?
Все повече започваш да приличаш на китарист.
Слушай, Мафую… - Да?
Ако ще се занимаваш с музика, има нещо, което е жизненоважно.
И скоро ще се сблъскаш с това.
А, ТОВА… - ТОВА, дето все не ми стига…
И какво е това?
Мангизи, синко.
Хайде, избери си почасова работа от тези списания.
Парите управляват света.
Наем за залата, наем на студиото, бандата има нужда от пари.
Упс. Май го уплашихме. - О…
Привет, това е непопулярният лайв на коафьора Ханаоки,
а това е непопулярният ми приятел Хару.
Ще ви покажа мил начин да оправите косата си.
Да започнем с няколко прости съвета за оформяне.
Взимаме кичур от косата на Хару и започваме да навиваме.
Това е Харуки? - Именно.
"Как да сразим мъжа! Семинар по секс стил."
Я млъквай! - И това е почасова работа?
Аха. Помага на приятел от време на време.
Ти нали работиш в някакъв шикозен клуб?
"Някакъв"?
Косата ти изглежда мило.
При професионалист ли ходиш?
Някъде… веднъж в месеца.
Сестра ми също го прави.
Наистина? Това сигурно е трудно…
Временно | Почасово | - Всички от групата работят почасово?
Е, да, никой от нас не е богат…
Какво? Притесни ли се?
Не. - Така ли.
Добре, дайте хубаво да помислим.
Предлагам да е място, където ще те хранят.
Жизненоважно е.
Ние с Каджи работим в магазин. - В магазин?
Веригите магазини обикновено те хранят.
Взимаш храна след срока на годност. - Не може само бенто!
Работите още и в транспортна компания, нали?
Искам мускули като на Каджи!
Временно бях моторизиран куриер,
сервитьор почасово и охранител.
Ей!
Кога успя, човек? - Ще видиш ли униформата?
Защо не ме извика да работя с теб?
Гимназистите не всичко могат да работят.
Не всичко могат да работят?
Трудно се намира нещо почасово… - Рано е да се предаваш, Мафую.
И гимназистите има къде да работят.
А, знам. Защо не концертна зала?
Концертна… зала?
Отлична идея. Гледаш безплатно шоу.
Уесама, лицето ти…
Защо мразиш идеята? - Да, защо?
Ще късам и хвърлям, ако видя кавър група гимназисти,
свирещи прости поп глупости. - Не говори такива ужаси!
Слушай.
Знам, че искаш да свириш, но колко добре искаш да го правиш?
Колко добре?
Искаш да можеш само малко
или искаш да свириш песни?
Знам, че се повтарям, но никога не съм учил друг човек.
Нямам идея доколко правя нещата правилно.
И ти си съгласен с това?
Не съм уверен…
Но е весело.
Ясно.
Ей, вие кога така се сприятелихте?
Какво? Кои "вие"?
Ти и момчето от съседния клас…
Как се казваше? Сузуки? Танака? - Сато?
Да, той! Защо така се сближихте?
Напоследък се мотаеш с него, вместо с нас, нали?
В смисъл, ти и Сузуки… - Сато се казва.
Никой от вас със Сато не е общителен.
В различни класове сте, различни личности…
На момичетата
също им е интересно защо. - Интересно им е?
Аха. И изобщо този Сато е много як.
Има много тайни фенки,
но изглежда недосегаем.
Ей, Уенояма.
Ето на? Това е Сузуки. - Сато кун!
Прощавай. До скоро.
Да.
От горе на долу, после обратно.
Вярно.
Когато постоянно повтаряш, звучи така.
Сато се учи по-бързо, отколкото предполагах.
Нищо, че грам не отбира от музика, има великолепен слух.
Толкова е приятно да наблюдаваш израстването на човек.
И все пак той си остава загадка за мен.
Не знам защо внезапно се хвърли към музиката.
И не се вижда често такава китара у начинаещ,
особено пък гимназистче…
Кой любител ще купи такава изключителна китара?
Колко ли струва изобщо?
Ей.
Тази китара от баща си ли я имаш?
Не, аз нямам баща.
Какво? А, извинявай.
Е, в такъв случай… Каква музика ти харесва?
Имаш ли любима песен?
Поне една, би трябвало…
Прекалено ли го притискам?
Не знам. - По дяволите!
Не съм сирен, че ми е точно любима, но една мелодия
непрекъснато ми звучи в главата.
Ти си адски странен…
И как се казва? - Няма име, мисля.
Ами…
Звучи ето така.
Така звучи.
Това… Какво изобщо беше ТОВА?
Съвсем като…
Уенояма?
Слушай!
Искаш ли да си в нашата банда?
№2: Като влюбен
Самотата е оръжие, способно да ранява хората.
А аз не забелязвах това.
Любовта е болест.
От нея в гърдите боли.. А лекарство никакво няма.
Този ден е толкова чудесен, но нещо някак не достига.
Изглежда някак пуст и празен.
Ти си толкова загадъчен.
Твоето съществуване ме прави
ту силен и непобедим, ту много слаб.
Кой ще ми каже кое е това, което ни прави добри "човеци"?
Аз не знам, не знам…
Непрестанно скитам в търсене на отговор.
Благодарим ви, че гледахте с нас! www.easternspirit.org
СЛЕДВА: № 3: Още някой
Превод и редакция: naia
Eastern Spirit ® 2021